SOSFS 2008:17
Socialstyrelsens föreskrifter och allmänna råd om läkarnas specialiseringstjänstgöring
![](https://lagen.nu/sosfs/2008:17/sid2.png)
SOSFS kan beställas från Socialstyrelsens kundtjänst, 120 88 Stockholm,
fax 08-779 96 67, e-post socialstyrelsen@strd.se
ISSN 0346-6000 Artikelnr 2008-10-17
Tryck: Edita Västra Aros, Västerås 2008
I Socialstyrelsens författningssamling (SOSFS) publiceras myndighetens
föreskrifter och allmänna råd.
• Föreskrifter är bindande regler.
• Allmänna råd innehåller rekommendationer om hur en författning kan
eller bör tillämpas och utesluter inte andra sätt att uppnå de mål som avses
i författningen.
Socialstyrelsen ger årligen ut en förteckning över gällande föreskrifter
och allmänna råd.
![](https://lagen.nu/sosfs/2008:17/sid3.png)
SOSFS
2008:17 (M)
Utkom från trycket
den 15 augusti 2008
Socialstyrelsens författningssamling
Ansvarig utgivare: Chefsjurist Nils Blom
Socialstyrelsens föreskrifter och allmänna råd
om läkarnas specialiseringstjänstgöring;
beslutade den 24 juni 2008.
Socialstyrelsen föreskriver följande med stöd av 4 kap. 1 och 3 §§ för-
ordningen (1998:1513) om yrkesverksamhet på hälso- och sjukvårdens
område och beslutar följande allmänna råd.
Med stöd av författningssamlingsförordningen (1976:725), bilaga 2,
kungörs de bestämmelser om vilka kunskaper, färdigheter och för-
hållningssätt som ska gälla för varje specialistkompetens (målbeskriv-
ningar) på annat sätt i särskild publikation. De delar av målbeskriv-
ningarna som har rubriken ”Utbildningsstruktur” utgör allmänna råd
liksom de lärandemetoder under rubriken ”Delmål” där uppföljnings-
metod inte är angiven.
1 kap. Tillämpningsområde och ordförklaringar
1 § Dessa föreskrifter ska tillämpas på legitimerade läkares vidareut-
bildning för att uppnå specialistkompetens enligt 3 kap. 9 § lagen
(1998:531) om yrkesverksamhet på hälso- och sjukvårdens område.
2 § Följande begrepp och termer används i dessa föreskrifter och all-
männa råd:
avsedd specialist- den specialistkompetens som den legitimerade
kompetens
läkare som genomgår specialiseringstjänstgö-
ring (ST-läkaren) avser att uppnå med den plane-
rade utbildningen
handledare
person som kontinuerligt och i dialogform stöd-
jer och vägleder samt bedömer en medarbetare
avseende dennes professionella utveckling
instruktion
anvisning från en medarbetare till ST-läkaren
om verksamhetsspecifika tekniker eller tillväga-
gångssätt utan att denne samtidigt ansvarar för
ST-läkarens professionella utveckling
instruktör
medarbetare som ger ST-läkaren anvisningar om
verksamhetsspecifika tekniker eller tillväga-
gångssätt utan att samtidigt ansvara för ST-läka-
rens professionella utveckling
3
![](https://lagen.nu/sosfs/2008:17/sid4.png)
4
SOSFS
2008:17
studierektor
läkare med specialistkompetens som utgör en
organisatorisk stödfunktion till verksamhets-
chef, handledare och ST-läkare. En studierektors
ansvarsområde kan avse en eller flera utbildande
enheter, del av eller helt landsting, region eller
motsvarande
verksamhetschef
befattningshavare som svarar för verksamheten
vårdgivare
fysisk eller juridisk person som yrkesmässigt
bedriver hälso- och sjukvård1
2 kap. Grunderna för specialiseringstjänstgöringen
1 § Enligt 4 kap. 1 § första stycket förordningen (1998:1513) om yrkes-
verksamhet på hälso- och sjukvårdens område ska den legitimerade
läkare som vill uppnå specialistkompetens genomgå vidareutbildning
under minst fem år för att förvärva de kunskaper, färdigheter och för-
hållningssätt som föreskrivits för den sökta specialistkompetensen.
Denna ska förvärvas genom tjänstgöring som läkare under handled-
ning och genom deltagande i kompletterande utbildning (specialise-
ringstjänstgöring).
2 § Semester och jourkompensationer får tillgodoräknas i specialise-
ringstjänstgöringen.
3 § Om specialiseringstjänstgöringen fullgörs på deltid, ska tjänstgö-
ringstiden förlängas så att den sammanlagda tiden motsvarar heltid
under minst fem år.
3 kap. Kvalitetsaspekter på specialiseringstjänst
göringen
1 § Vårdgivaren ska ge direktiv och se till att det finns dokumente-
rade rutiner så att specialiseringstjänstgöringen kan genomföras och
regelbundet utvärderas för att säkerställa en hög och jämn kvalitet i
specialistutbildningen.
Tjänstgöring och utbildningsprogram
2 § Vårdgivaren ska ansvara för att det finns tillgång till en studierek-
tor som ska vara läkare med specialistkompetens samt ska ha genom-
gått handledarutbildning.
3 § Verksamhetschefen ska ansvara för att
1. en handledare utses för den legitimerade läkare som genomgår spe-
cialiseringstjänstgöring (ST-läkaren),
1 För specialiteten Rättsmedicin, och för specialiteten Rättspsykiatri i tillämpliga delar,
gäller vad som anges om vårdgivare i stället Rättsmedicinalverket.
![](https://lagen.nu/sosfs/2008:17/sid5.png)
5
SOSFS
2008:17
2. ett individuellt utbildningsprogram i enlighet med målbeskrivning-
ens krav upprättas och fastställs i samråd med handledaren och ST-
läkaren,
3. teoretiska utbildningsmoment och kurser i enlighet med målbeskriv-
ningens krav planeras in i utbildningsprogrammet, och
4. utbildningsprogrammet revideras regelbundet och därutöver vid be-
hov i samråd med handledaren och ST-läkaren.
Allmänna råd
Kurser under specialiseringstjänstgöringen bör vara kvalitetsgran-
skade. Ett exempel på detta är de efter en tydlig standard kvalitets-
granskade kurser som Institutet för professionell utveckling av lä-
kare i Sverige (IPULS) annonserar.
I en studierektors arbetsuppgifter bör ingå att vara organisato-
risk stödfunktion till verksamhetschefer, handledare och ST-läkare.
Studierektorn bör bl.a. delta i upprättandet av utbildningsprogram,
utarbeta introduktionsprogram och se till att handledarna har för
området relevant kompetens.
Tillgången till
läkare med relevant specialistkompetens och an-
dra medarbetare hos verksamheter med specialiseringstjänstgöring
bör motsvara behovet av nödvändiga handledar- och instruktörsin-
satser.
Verksamheter där specialiseringstjänstgöring bedrivs bör vara
så allsidiga att kraven på kompetens i målbeskrivningen ska kunna
uppnås. Det bör finnas lokaler och utrustning i den omfattning samt
till den standard som krävs för att målbeskrivningens krav kan upp-
nås.
Samtliga ST-läkare bör ha tillgång till regelbunden samt plane-
rad intern och extern utbildning liksom möjlighet till regelbundet
avsatt tid för självstudier. Verksamheten bör även erbjuda möjlighe-
ter för ST-läkaren att delta i forsknings- och kvalitetsutvecklings-
arbete.
Handledning och instruktioner
4 § Enligt 4 kap. 1 § första stycket förordningen (1998:1513) om yr-
kesverksamhet på hälso- och sjukvårdens område ska specialiserings-
tjänstgöringen genomföras under handledning.
Allmänna råd
Handledningen bör ges regelbundet och med största möjliga konti-
nuitet samt vara överenskommen och utgå från det individuella ut-
bildningsprogrammet.
ST-läkaren bör, utöver handledning, fortlöpande ges nödvändiga
instruktioner i tjänstgöringen med återkoppling från verksamhe-
tens medarbetare.
![](https://lagen.nu/sosfs/2008:17/sid6.png)
6
SOSFS
2008:17
5 § Handledaren ska ha specialistkompetens i den avsedda specialite-
ten samt ska ha genomgått handledarutbildning.
Allmänna råd
Handledarutbildningen bör innehålla handledning, pedagogik, kom-
munikation och etik.
Dokumentation, bedömning och utvärdering
6 § Verksamhetschefen ska ansvara för att en fortlöpande bedömning
av ST-läkarens kompetensutveckling görs regelbundet utifrån målbe-
skrivningen och utbildningsprogrammet under hela specialiserings-
tjänstgöringen.
7 § ST-läkaren ska, med stöd av sin handledare, fortlöpande doku-
mentera uppnådd kompetens och förvärvade kunskaper.
Allmänna råd
Handledaren bör fortlöpande stödja och vägleda samt bedöma ST-
läkarens kompetensutveckling.
Den fortlöpande bedömningen av ST-läkarens kompetensut-
veckling bör
– omfatta alla aspekter av specialiseringstjänstgöringen och alla
de mål som målbeskrivningen omfattar,
– göras med på förhand kända och överenskomna metoder, och
– som huvudregel
göras internt inom verksamheten.
Om brister föreligger i ST-läkarens kompetens, bör det leda till för-
bättringar i dennes utbildningsprogram, i verksamhetens utbild-
ningsinsatser eller, i förekommande fall, genom tydligare krav på
ST-läkarens insatser.
Verksamhetschefen, eller den läkare med avsedd specialistkom-
petens till vilken verksamhetschefen har gett uppdraget, bör med
ST-läkaren hålla regelbundna kompetensutvecklingssamtal, som bör
dokumenteras. Handledaren bör dokumentera sina samtal med ST-
läkaren. Även ST-läkaren bör dokumentera handledar- och kompe-
tensutvecklingssamtalen.
8 § Vårdgivaren ska ge direktiv och säkerställa att det finns doku-
menterade rutiner för hur verksamheter med specialiseringstjänstgö-
ring regelbundet ska granskas genom externa inspektioner.
Den inspekterande enheten och den inspekterade verksamheten får
inte ha ekonomiska, administrativa eller organisatoriska kopplingar till
varandra.
Granskningen ska avse de krav som ställs 1–7 §§ samt tillhörande
allmänna råd.
![](https://lagen.nu/sosfs/2008:17/sid7.png)
7
SOSFS
2008:17
Allmänna råd
En granskning enligt 8 § kan göras i enlighet med SPUR-inspek-
tionsmodellen (en modell för extern granskning som tagits fram av
Sveriges läkarförbunds och Svenska Läkaresällskapets stiftelse för
utbildningskvalitet).
4 kap. Sammanslagna specialiteter m.m.
1 § För specialistkompetens i klinisk immunologi och transfusions-
medicin, klinisk bakteriologi och virologi samt arbets- och miljömedi-
cin ska det finnas två ansvariga verksamhetschefer och två ansvariga
handledare.
Det som anges i detta kapitel om verksamhetschef avser även den
läkare med avsedd specialistkompetens till vilken verksamhetschefen
har gett uppdraget.
Undantag från kravet på dubbla verksamhetschefer får göras om
verksamhetschefen har dubbla specialistkompetenser enligt ovan eller
har specialistkompetens enligt den specialitetsförteckning som anges
i 4 kap. 1 § tredje stycket förordningen (1998:1513) om yrkesverksam-
het på hälso- och sjukvårdens område. Samma undantag ska gälla för
kravet på handledarna.
2 § Verksamhetscheferna som avses i 1 § första stycket
ska tillsam-
mans ha för aktuell sammanslagen specialitet avsedd specialistkom-
petens. Samma krav gäller för handledarna.
Det betyder att verksamhetscheferna respektive handledarna ska ha
specialistkompetens i
1. klinisk immunologi respektive transfusionsmedicin för specialite-
ten klinisk immunologi och transfusionsmedicin,
2. bakteriologi respektive virologi för specialiteten klinisk bakterio-
logi och virologi, och,
3. företagshälsovård respektive yrkes- och miljömedicin för speciali-
teten arbets- och miljömedicin.
3 § En av verksamhetscheferna och en av handledarna ska ha ett hu-
vudansvar för specialiseringstjänstgöringen.
Verksamhetscheferna ska genom en överenskommelse utse vem av
dem som ska vara huvudansvarig. Detsamma ska gälla för handledar-
na.
4 § Den huvudansvarige verksamhetschefen ska ansvara för att
1. ett utbildningsprogram för ST-läkaren upprättas,
2. handledare med relevant specialistkompetens utses,
3. ST-läkaren ges handledning, och
4. i samråd med den huvudansvarige handledaren samordna intygs-
förfarandet när ST-läkaren uppnått alla krav i målbeskrivningen.
![](https://lagen.nu/sosfs/2008:17/sid8.png)
8
SOSFS
2008:17
5 § Den huvudansvarige handledaren ska
1. i samråd med den huvudansvarige verksamhetschefen upprätta ett
utbildningsprogram för ST-läkaren,
2. ge ST-läkaren handledning, och
3. i samråd med den huvudansvarige verksamhetschefen samordna
intygsförfarandet när ST-läkaren uppnått alla krav i målbeskriv-
ningen.
6 § Verksamhetscheferna och handledarna ansvarar inom respektive
medicinskt specialområde för att intyga att ST-läkaren har uppnått
målbeskrivningens krav i dessa delar.
7 § I specialiteten bild- och funktionsmedicin ska den som är specia-
listkompetent i medicinsk radiologi kunna handleda och godkänna
ST-läkare som utbildas inom specialiteten.
5 kap. Gren och tilläggsspecialiteter
1 § Av 4 kap. 1 § andra stycket förordningen (1998:1513) om yrkes-
verksamhet på hälso- och sjukvårdens område framgår det under vil-
ka förutsättningar en legitimerad läkare kan få bevis i en grenspecia-
litet respektive i en tilläggsspecialitet.
Allmänna råd
En legitimerad läkare som vill uppnå kompetens i en gren- eller till-
läggsspecialitet kan i begränsad omfattning påbörja fördjupning i
den tänkta gren- eller tilläggsspecialiteten inom ramen för speciali-
seringstjänstgöringen i basspecialiteten.
2 § För att få bevis om specialistkompetens i akutsjukvård krävs inne-
hav av specialistkompetensbevis i en basspecialitet som tillhör någon
av
1. de kirurgiska specialiteterna,
2. de invärtesmedicinska specialiteterna,
3. de barnmedicinska specialiteterna,
4. de psykiatriska specialiteterna,
5. neurospecialiteterna (med undantag för klinisk neurofysiologi), el-
ler
6. de enskilda basspecialiteterna (med undantag för socialmedicin
och klinisk genetik).
3 § För den som fått legitimation som läkare före den 1 juli 2006 och
som ansöker om specialistkompetens i akutsjukvård samt önskar till-
godoräkna specialistkompetens i enlighet med äldre bestämmelser
ska följande gälla.
![](https://lagen.nu/sosfs/2008:17/sid9.png)
9
SOSFS
2008:17
För att få bevis om specialistkompetens i akutsjukvård krävs inne-
hav av bevis om specialistkompetens i en specialitet som tillhör någon
av
1. de opererande specialiteterna,
2. de invärtesmedicinska specialiteterna,
3. de barnmedicinska specialiteterna,
4. de psykiatriska specialiteterna, eller
5. de enskilda specialiteterna allmänmedicin, företagshälsovård, skol-
hälsovård, hud- och könssjukdomar, neurologi, infektionssjukdo-
mar, rehabiliteringsmedicin, onkologi och smärtlindring.
4 § För att få bevis om specialistkompetens i smärtlindring krävs
innehav av specialistkompetensbevis i en basspecialitet som tillhör
någon av
1. de kirurgiska specialiteterna,
2. de invärtesmedicinska specialiteterna,
3. de barnmedicinska specialiteterna,
4. de psykiatriska specialiteterna,
5. neurospecialiteterna (med undantag för klinisk neurofysiologi), el-
ler
6. de enskilda basspecialiteterna (med undantag för socialmedicin
och klinisk genetik).
5 § För den som fått legitimation som läkare före den 1 juli 2006 och
som ansöker om specialistkompetens i smärtlindring samt önskar till-
godoräkna specialistkompetens i enlighet med äldre bestämmelser
ska följande gälla.
För att få bevis om specialistkompetens i smärtlindring krävs inne-
hav av bevis om specialistkompetens i en specialitet som tillhör någon
av
1. de opererande specialiteterna,
2. de invärtesmedicinska specialiteterna,
3. de barnmedicinska specialiteterna,
4. de psykiatriska specialiteterna, eller
5. någon av de enskilda specialiteterna allmänmedicin, företagshälso-
vård, skolhälsovård, hud- och könssjukdomar, neurologi, infek-
tionssjukdomar, rehabiliteringsmedicin och onkologi.
![](https://lagen.nu/sosfs/2008:17/sid10.png)
10
SOSFS
2008:17
6 kap. Tillgodoräknande av meriter från forskar
utbildning och utlandstjänstgöring
1 § Enligt 4 kap. 1 § första stycket förordningen (1998:1513) om yrkes-
verksamhet på hälso- och sjukvårdens område får meriter från fors-
karutbildning tillgodoräknas i specialiseringstjänstgöringen.
Under förutsättning att kraven i aktuell målbeskrivning är uppfyll-
da ska Socialstyrelsen utfärda specialistkompetensbevis efter minst
fyra och ett halvt års tjänstgöring om ST-läkaren har
1. en svensk doktorsexamen, eller
2. en utländsk doktorsexamen som av svenskt universitet eller hög-
skola eller, i förekommande fall, av Högskoleverket bedömts mot-
svara en svensk doktorsexamen.
2 § Tjänstgöring vid en sjukvårdsinrättning eller motsvarande i ett
annat land än Sverige (utlandstjänstgöring) får tillgodoräknas i speci-
aliseringstjänstgöringen, om den
1. har ingått som en del av ett individuellt utbildningsprogram,
2. har genomförts under handledning,
3. kan styrkas med ett intyg som har utfärdats av inrättningens verk-
samhetschef eller motsvarande, och
4. har lett till uppfyllelse av planerad delmålskompetens enligt den
verksamhetschef som ska intyga att målbeskrivningens krav i sin
helhet är uppfyllda.
Intyget under punkten 3 ska innefatta en kort beskrivning av den verk-
samhet som bedrivs på inrättningen.
3 § För läkare med legitimation från tredje land (en stat som inte ingår
i Europeiska unionen eller är ansluten till Europeiska ekonomiska
samarbetsområdet) får tjänstgöring tillgodoräknas i enlighet med 2 §
från tidpunkten för denna legitimation.
7 kap. Ansöknings och godkännandeförfarande
1 § Enligt 3 kap. 10 § lagen (1998:531) om yrkesverksamhet på hälso-
och sjukvårdens område prövas frågor om kompetens som specialist
av Socialstyrelsen.
2 § Vid enhet där verksamhet inom den avsedda specialiteten bedrivs
ska verksamhetschefen, eller den läkare med avsedd specialistkompe-
tens till vilken verksamhetschefen har gett uppdraget, och handleda-
ren ansvara för att det angivna utbildningsmålet uppnås.
![](https://lagen.nu/sosfs/2008:17/sid11.png)
11
SOSFS
2008:17
Ansökan
3 § Ansökan om specialistkompetens enligt 3 kap. 9 § första stycket
lagen (1998:531) om yrkesverksamhet på hälso- och sjukvårdens om-
råde ska göras på blanketten SoSB 45000 (bilaga 1). Ansökan ska
skickas till Socialstyrelsen.
4 § Verksamhetschefen, eller den läkare med avsedd specialistkom-
petens till vilken verksamhetschefen har gett uppdraget, och handle-
daren ska utfärda ett intyg på blanketten SoSB 45001
(bilaga 2) som
visar att ST-läkaren har
1. tillägnat sig de kunskaper, färdigheter och förhållningssätt som
anges i den fastställda målbeskrivningen för den sökta specialite-
ten,
2. fullgjort minst fem års tjänstgöring under handledning, och
3. använt sig av lärandemetoderna i målbeskrivningen i den mån de
avser lärandemetoder som anges i 7 §.
Av intyget ska det även framgå om eventuell utlandstjänstgöring varit
relevant för uppfyllelse av mål eller delmål i målbeskrivningen.
Intyget ska bifogas ansökan till Socialstyrelsen.
5 § I de fall verksamhetschefen har gett uppdraget att utfärda intyget
enligt 4 § till en läkare med avsedd specialistkompetens ska detta in-
tygas av verksamhetschefen (bilaga 2).
I de fall verksamhetschefen har varit handledare för ST-läkaren ska
verksamhetschefen utse en läkare med avsedd specialistkompetens
som vid sidan av honom eller henne själv ska intyga den uppnådda
kompetensen (bilaga 2).
6 § Om ST-läkaren har tjänstgjort vid flera enheter, svarar verksam-
hetschefen, eller den läkare med avsedd specialistkompetens till vil-
ken verksamhetschefen har gett uppdraget, vid den enhet inom den
sökta specialiteten där ST-läkaren senast tjänstgjort för intyget. Verk-
samhetschefen ska då samråda med verksamhetscheferna, eller den
läkare med avsedd specialistkompetens till vilken verksamhetschefen
har gett uppdraget, vid de enheter där ST-läkaren tidigare har tjänst-
gjort (bilaga 2).
7 § Följande lärandemetoder i målbeskrivningarna ska användas och
redovisas genom intyg på blanketterna SoSB 45002, SoSB 45003,
SoSB 45004, SoSB 45005 och SoSB 45006 (bilagorna 3–7) som ska
skickas till Socialstyrelsen i samband med ansökan om specialistkom-
petens:
1. kliniska tjänstgöringar,
2. auskultationer – endast när lärandemetoden är angiven i målbe-
skrivningen som alternativ till klinisk tjänstgöring,
![](https://lagen.nu/sosfs/2008:17/sid12.png)
12
SOSFS
2008:17
3. kurser,
4. skriftliga individuella arbeten enligt vetenskapliga principer, och
5. kvalitets- och utvecklingsarbeten.
Allmänna råd
Som kompletterande lärandemetoder till de i 7 § angivna bör föl-
jande användas:
– undervisa under handledning,
– handleda under handledning,
– vårdteamarbete under handledning,
– seminarium,
– större yrkesrelaterad sammankomst,
– diagnostik- och behandlingskonferens,
– träning i simulerad miljö,
– medsittning,
– inomprofessionell reflektion i grupp, och
– teoretiska studier.
Godkännande
8 § Socialstyrelsen ska på grundval av ansökan pröva om kravet på
tjänstgöringstid enligt 4 kap. 1 § förordningen (1998:1513) om yrkes-
verksamhet på hälso- och sjukvårdens område är uppnått samt om
kraven i målbeskrivningen är uppfyllda.
9 § Socialstyrelsen ska för prövningen hämta in yttranden från två
externa bedömare.
10 § De externa bedömarna ska
1. utses av Socialstyrelsen för en period av tre år som kan förnyas en
gång,
2. tillsättas efter förslag från den berörda specialitetsföreningen i Sve-
riges läkarförbund eller sektionen i Svenska Läkaresällskapet, och
3. ha specialistkompetens i den avsedda specialiteten.
11 § Den externa bedömningen ska omfatta en prövning av om
1. tjänstgöringar och intygade lärandemetoder för de olika delmålen i
målbeskrivningen till sitt innehåll varit relevanta för att uppnå de
samlade kompetenskraven och delmålskraven,
2. intygande personer har haft relevant kompetens för uppgiften, och
3. eventuella tjänstgöringar utomlands har intygats av personer med
relevant kompetens.
![](https://lagen.nu/sosfs/2008:17/sid13.png)
13
SOSFS
2008:17
1. Denna författning träder i kraft, i fråga om kravet på handledarut-
bildning i 3 kap. 2 § och 5 §, den 1 september 2010, och i övrigt den
1 september 2008.
2. Genom författningen upphävs
– Socialstyrelsens föreskrifter (SOSFS 1996:26) Målbeskrivning-
ar för specialiteter inom ramen för läkarnas specialiseringstjänst-
göring,
– Socialstyrelsens föreskrifter och allmänna råd (SOSFS 1996:27)
Läkarnasspecialiseringstjänstgöring m.m.
3. För läkare som har fått legitimation före den 1 juli 2006 kan dock
de gamla författningarna gälla om ansökan avseende bevis om spe-
cialistkompetens inlämnas senast den 31 december 2013.
Socialstyrelsen
LARS-ERIK HOLM
Anna Åberg
(Hälso- och sjukvårdsavdelningen)